ПОЛТАВСЬКА ДЕРЖАВНА АГРАРНА АКАДЕМІЯ

НАУКОВА РОБОТА

на тему:
“ВПРОВАДЖЕННЯ ЛІДЕРСТВА В СИСТЕМУ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ у Полтавській області”

					Виконав студент 4 курсу, 1 групи,
					факультету “Економіки та менеджменту”,
					напряму підготовки “Менеджмент”,
					Полтавської державної аграрної академії
					Лесюк Владислав Станіславович

					Науковий керівник: к. е. н., доцент,
					доцент кафедри економіки підприємства,
 					Полтавської державної аграрної академії
					Калініченко Олександр Володимирович

Полтава – 2018

ЗМІСТ
ВСТУП	3
РОЗДІЛ 1. ЛІДЕРСТВО У ГРОМАДАХ	5
РОЗДІЛ 2. ЛІДЕРСТВО: ВПЛИВ НА САМОВРЯДУВАННЯ В ГРОМАДІ	12
ВИСНОВКИ	20
сПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ	22

Вступ

Проблема лідерства розглядається з позицій різних соціально-гуманітарних наук. Реалізація лідерського потенціалу громадян як соціальне явище супроводжує людство протягом усього його існування. Лідерство зустрічається на будь-якому рівні соціальної організації. Лідерство існує скрізь, де є колективна діяльність, будь-яке спільне заняття потребує упорядкування поведінки індивідів, у виробленні загальних цілей і визначенні шляхів і способів їх досягнення. Лідер громади робить значний вплив на процеси функціонування органів самоорганізації населення, формування громадських норм і цінностей, на поведінку послідовників. У зв’язку з цим лідери і сам феномен лідерства привертають увагу вітчизняних та зарубіжних науковців зокрема, Blanchard K., Карпінський Б., Mohler A., Саах Д., Савчин М. В., Sinek S., Scott S., Юрковська Л. Г. та інші.
Метою наукового дослідження є наукове обґрунтування теоретичних, методичних та практичних питань щодо щодо реалізації лідерського потенціалу громадян у процесі функціонування органів самоорганізації населення.
Об’єктом дослідження є організаційно-соціальні аспекти оцінки лідерського потенціалу громадян у процесі функціонування органів самоорганізації населення. Досліджено громади Полтавської області: (Кобеляцький район: с. Ганжівка ОГ “Ганжівка”, с. Озера ОГ “Джерело”, с. Канави ОГ “Лідер”; Полтавський район: с. Чорноглазівка ОГ “Світло надії”, с. Головач ОГ “Добробут”, с. Жуки ОГ “Злагода”, с. Мачухи ОГ “Успіх”; Чутівський район: с. Кочубеївка ОГ “Спільна думка”, с. Нова Кочубеївка ОГ “Спільна думка”, с. Василівка ОГ “Довіра і єдність”, с. Філенкове ОГ “Джерело надії”; Котелевский район: с. Милорадове ОГ “ Світанок”, с. Козлівщина ОГ “Промінь”, с. Велика Рублівка ОГ “Рублівка”; Семенівський район: с. Степанівка ОГ “Граніт-09”, с. Устимівка ОГ “Устимівка-центр”, с. Оболонь ОГ “Нова Оболонь”, с. Вербки ОГ “Вербки”, с. Веселий Поділ ОГ “Веселоподільська”, с. Погребняки ОГ “Мрія”; Лохвицький район: с. Лука ОГ “Водограй”, с. Яшники ОГ “Надія”, с. Луценки ОГ “Нептун”, с. Бодаква ОГ “Джерело”; Гадяцький район: с. Великі Будища ОГ “Надія”, с. Хитці ОГ “Відродження”, с. Сари ОГ “Село – мій дім”, с. Сватки ОГ “Успіх”; Зіньківський район: с. Лютеньські Будища ОГ “Від мрій до дій”, с. Бобрівник ОГ “Турбота”, с. Проценки ОГ “Тепло і затишок”, Опішня ОГ “Тепло і затишок”; Козельщинський район: с. Нова Галещина ОГ “Спадщина”, с. Лутовинівка ОГ “Лутонівська вода”, с. Говтва ОГ “Говтва”; Котелевський район: с. Велика Рублівка ОГ “Рублівка”, с. Терни та Микілка ОГ “Надія, Віра, Любов”) та проведено аналіз чинників, які впливають на рівень мотивації лідера громади.
Методологічною основою дослідження стала система взаємодоповнюючих загально-наукових, теоретичних, експериментальних методів, зокрема: емпіричні (спостереження, порівняння, узагальнення), теоретичні (діалектичний, конкретизації, аргументації), методи, що застосовують на емпіричному й теоретичному рівнях досліджень (аналізу, синтезу, індукції, дедукції) та інші.
У науковій роботі автором досліджуються теоретико-методичні положення щодо реалізації лідерського потенціалу громадян у процесі функціонування органів самоорганізації громад.
Узагальнено результати анкетних досліджень проведених серед членів громади і лідерів громад Полтавської області та визначено основні чинники взаємодії між ними. Запропоновано основні підходи щодо реалізації лідерського потенціалу лідера громади.
Наукова новизна одержаних результатів досліджень полягає у поглибленні теоретичних і методичних засад реалізації лідерського потенціалу громадян.

РОЗДІЛ 1
ЛІДЕРСТВО У ГРОМАДАХ

Сучасні дослідження проблеми лідерства доводять, що лідером стає людина, яка наділена лідерськими якостями, або має лідерський потенціал, що може реалізуватися у відповідних ситуаціях. Сьогодні в нашій державі створилася така ситуація, що без лідерів не може вижити ні в політиці, ні в будь-якій іншій сфері. Тому проблема лідерства в цілому, реалізація літерського потенціалу залишається актуальною для політичної науки з теоретичної і практичної точок зору.
Згідно ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади – жителів села чи добровільного об’єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста – самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України [21].
У Законі України “Про місцеве самоврядування” у ст. 2 подається дещо видозмінене визначення самоврядування. Так, згідно цього Закону, місцеве самоврядування в Україні – це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади – жителів села чи добровільного об’єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста – самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України [33].
Таким чином, прийняття Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” стимулювало розвиток самоврядної влади в сільській місцевості, запровадження новітніх моделей залучення громадян до розв’язання проблем територій.
На нашу думку, місцеве самоврядування відіграє важливу роль у реалізації одного з головних завдань сьогодення – об’єднання в одне ціле інтересів держави, суспільства та особистості, оскільки головна мета та сутність місцевого самоврядування полягає в тому, щоб на рівні кожної окремо взятої особистості здійснювати гармонізацію прав і свобод людини та громадянина з інтересами держави та суспільства.
За нашими дослідженнями, особливо актуальне значення в наш час набуває проблема взаємодії держави та місцевого самоврядування, осмислення теоретичних і правових аспектів взаємодії органів державної влади та місцевого самоврядування з позицій наукового аналізу, співвідношення держави та суспільства, правової держави та громадянського суспільства [3, с. 127; 16, с. 334; 25, с. 198; 42, с. 127; 44, с. 80].
Необхідно зазначити, що місцеве самоврядування є об’єктивним явищем життя суспільства, однією з форм його самоорганізації. Держава, як і місцеве самоврядування, є однією із форм соціального життя суспільства та однією із форм самоорганізації.
За нашими дослідженнями, розвиток орієнтований на громаду, з моменту офіційного визнання Світовим банком операційною категорією кредитування, став механізмом надання допомоги в місцевому розвитку, що найбільш стрімко розвивається. Крім того, як доводять К. Мансурі та В. Рао, залучення громадськості до економічного розвитку покращує цільове спрямування.
Розвиток, орієнтований на громаду, визначається Світовим банком як підхід, що надає громадам контроль над плануванням рішень та інвестиційних ресурсів для проектів місцевого розвитку. Основна ідея полягає в тому, що саме громада найкраще знає, яким чином можна покращити життя, які ресурси потрібні для цього, і може організовуватися для вирішення нагальних локальних проблем. Це ініціатива, за якої контроль за процесом розвитку, ресурсами та прийняттям рішень надається територіальним громадам.
Згідно ст. 2 Закону України “Про органи самоорганізації населення”, органи самоорганізації населення – представницькі органи, що створюються жителями, які на законних  підставах проживають  на території села, селища,  міста або їх частин, для вирішення завдань, передбачених цим Законом [34].
Історичний аналіз досліджуваного питання безпосереднім чином пов’язаний з виявленням основних параметрів співвідношення державних і самоврядних структур, їх взаємодії в процесі становлення і розвитку держави, його виділення з суспільства і функціонування як щодо самостійного багатопланового соціального явища.
Сучасне місцеве самоврядування, будучи формою самоорганізації населення, має ознаки як владного, так і суспільного інституту. Місцеве самоврядування в сучасних умовах, має двоїсту природу (політичну та громадську) і за своєю сутністю є суспільно-політичним інститутом. Місцеве самоврядування в більш ширшому розумінні є інститутом самоорганізації суспільства. До того ж місцеве самоврядування може реалізовуватися у вигляді територіального громадського самоврядування [13, с. 99; 17, с. 234; 23, с. 87; 24, с. 100; 28, с. 72].
На нашу думку, самоорганізація населення є важливою частиною дієвого залучення населення, в процес обговорення місцевого розвитку, планування, прийняття рішень з актуальних питань, моніторингу виконання рішень є основною характеристикою демократизації системи державного управління на всіх її рівнях і ключовою частиною розвитку громадянського суспільства в цілому.
За нашими дослідженнями, органи самоорганізації населення, сприяють підвищенню активності населення до участі в місцевому управлінні та вирішенні соціальних питань громади.
За нашими дослідженнями, соціальний досвід людства свідчить, що не у всі періоди розвитку держави вирішення повсякденних питань на місцях приймало форму самоорганізації [6, с. 71; 8, с. 169; 36, с. 84; 42, с. 124].
Отже, як ми бачимо місцеве самоврядування як одна з форм самоорганізації населення існувало далеко не завжди. Сучасне місцеве самоврядування є результатом складного та довготривалого процесу пошуку компромісів, узгодження інтересів суспільства в особі територіальних громад та держави.
Громада – група людей, які проживають на одній території та стикаються з однаковими проблемами розвитку. Наприклад, це – мешканці багатоповерхового будинку; мешканці однієї вулиці в населеному пункті або в місті; люди, які проживають в одному мікрорайоні міста; мешканці одного села, тощо [37, c. 7].
Нами визначено, що законодавство України не містить переліку функцій територіальної громади, а закріплює тільки галузеві напрями діяльності органів місцевого самоврядування та відповідні повноваження. Закон України “Про місцеве самоврядування в Україні” повністю ігнорує мешканців самоврядних одиниць як суб’єкта управлінської діяльності, що суперечить конституційній нормі щодо первинності територіальної громади як суб’єкта місцевого самоврядування. Аналіз змісту законопроектів, зареєстрованих Верховною Радою України з питань місцевого самоврядування, також свідчить про відсутність визначення напрямів та видів діяльності територіальної громади.
За нашими дослідженнями, визнання територіальної громади суб’єктом місцевого самоврядування, наділення її відповідними правами та обов’язками, майном та фінансами потребує закріплення за нею статусу юридичної особи публічного права, що відповідає європейській практиці визначення юридичного становища місцевих громад як публічно-правових корпорацій.
На нашу думку, рушійною силою самоорганізації громади є лідер. Щоб стати лідером громади, людині недостатньо всього лише знаходитися попереду інших людей в громаді – повинні також бути люди, які навмисно і свідомо рухаються по його стопах, наслідуючи приклад його лідерства і діючи відповідно до його перспективних задумів.
На нашу думку, лідер громади – це особистість, яка, поставивши перед собою ціль, знаходить кошти і створює громаду, здатну її досягти. Всі відносини, що залежать від лідера, є лише інструментальними причинами; він залишається розумом всього того, що відбувається всередині належного йому контексту, економічним стратегом засобів досягнення мети. 
Нами визначено еволюцію поглядів на поняття “лідерство” (рис. 1.1).

Лідерство – це вплив на групи людей, який спонукає їх до досягнення спільної мети

Сутність поняття “лідерство”

Автор

Визначення

М. Блекнер

Ж. Блонделя

О. С. Віханський, 
А. І. Наумова

П. Друкер

Лідерство – це централізація зусиль в одній особистості як виявлення влади всіх

Лідерство – це влада, тому що вона полягає в здатності одного або декількох осіб спонукати інших робити те, що в іншому випадку вони не зробили

Лідерство – це тип управлінської взаємодії, заснований на найбільш ефективному для даної ситуації поєднанні різних джерел влади і спрямований на спонукання людей до досягнення загальних цілей

Лідерство – це здатність підняти людське бачення на рівень більш широкого кругозору, вивести ефективність діяльності людини на рівень більш високих стандартів, а також здатність формувати особистість, виходячи за звичайні, що обмежують її рамки

Дж. Террі

Рис. 1.1. Еволюція поглядів на поняття “лідерство”
Джерело: узагальнено автором за даними [1, с. 23; 5, с. 14; 9, с. 20]

На нашу думку, лідерство – це вплив, тобто здатність набувати послідовників. Лідерство пов’язано з впливом на членів громади, які повинні слідувати за лідером. Якщо лідер не в змозі впливати на інших членів громади, то громада не піде за ним. Таким чином, лідерство означає вплив –не більше і не менше.

Процеси

Інтенсивний особистий розвиток

Формування лідерських здібностей

За нашими дослідженнями, під час підготовки лідера громади діють  два процеси, які взаємопов’язані (рис. 1.2).
Рис. 1.2. Процеси, які діють під час підготовки лідера
Джерело: авторська розробка

Лідер громади

Неординарна особа, яка має вроджений потенціал, що проявляється, як талант творця і координатора

Має глибокі знання і професіоналізм в галузях, найбільш затребуваних громадою

Має незаперечні результати, отримані в певному виді діяльності

На нашу думку, лідером громади можна вважати особу, яка так чи інакше завоювала авторитет, повагу та визнана главою громади та є (рис. 1.3).
Рис. 1.3. Особливі риси лідера громади
Джерело: авторська розробка

Кожен з нас – лідер, тому що кожен з нас на кого-небудь впливає. Звичайно, не кожен здатний стати лідером громади, але кращим лідером, ніж він був раніше, здатний стати кожен [2, с. 197; 19, с. 129; 29, с. 99].
Лідер від інших відрізняється блискучим умінням координувати діяльність колективу заради досягнення спільної мети. Проблеми, які стоять перед громадою, лідер перетворює на можливості для зростання, вдосконалення та успіху. Лідер не просто показує, як правильно виконати ту чи іншу роботу, він роз’яснює, для чого її потрібно зробити, а це дозволяє громаді виконувати свою роботу набагато краще.
Таким чином, для того, щоб лідерство залишалося максимально результативним, необхідно допомагати іншим членам громади підніматися разом з лідером. Завдяки такому колективному впливу, що здійснюватиметься на громаду лідером, вся громада буде рухатися разом з ним в одному напрямку. Якщо цього не відбуватиметься, то як наслідок обов’язково виникнуть  відмінності в інтересах, які призведуть до порушення єдності.

РОЗДІЛ 2
ЛІДЕРСТВО: ВПЛИВ НА САМОВРЯДУВАННЯ
В ГРОМАДІ

Здатність до лідерства в дійсності представляє собою цілий комплекс навичок і вмінь, причому майже кожному з них можна навчитися та розвинути. Однак цей процес не відбувається раптово. Лідерство має багато аспектів серед яких, слід виділити: повага, досвід, навички спілкування з людьми, своєчасність, відповідальність і т. д. Із цього переліку, багато чинників відіграють важливу роль стосовно лідерства [15, с. 151; 18, с. 131; 38, с. 129; 40, с. 223; 41, с. 60].

Формальний (явний)

Неформальний лідер

Неформальний лідер громади конструктивного типу

Неформальний лідер громади деструктивного типу

Типи лідерів громад

За нашими дослідженнями, в будь-якій громаді є два типи лідерів (рис. 2.1).
Рис. 2.1. Типи лідерів громад
Джерело: авторська розробка

На нашу думку, формальний (явний) лідер громади – це авторитет, організатор який виділяється за своїми особистими і діловими якостями. Неформальний лідер громади – це член громади, який займає лідерське положення в громаді, через свої особисті якості, життєвий досвід, поведінку.
Неформальний лідер громади конструктивного типу – впливає на громаду та її діяльність позитивно, сприяють реалізації загальних інтересів, допомагають в адаптації нових членів громади і тим самим підвищують ефективність самоорганізації громади.
Неформальний лідер громади деструктивного типу – впливає на громаду негативно, використовує свій вплив для того, щоб саботувати рішення формального (явного) лідера громади, протистояти змінам, можуть підірвати авторитет формального (явного) лідера громади, можуть ставити під сумнів його розпорядження, знижуючи ефективність самоорганізації громади.
На нашу думку, лідерство починається не з голови, а з серця, ідеальне середовище для нього – не суворі правила, а осмислені, значущі взаємини між людьми.

Поспостерігати за групою людей, які вирішують будь-яке питання

Чия думка вважається найвагомішою

До кого найбільше прислухаються при обговоренні проблеми

Критерії виявлення лідера

З ким швидше за все погоджуються

Щоб виявити лідера громади необхідно (рис. 2.2).
Рис. 2.2. Критерії виявлення лідера громади
Джерело: авторська розробка

На нашу думку, велич лідера громади – не в його власній силі, а в здатності надавати сили своїй громаді. Якщо основне завдання громади – виконати доручену йому роботу, то основне завдання лідера – сприяти розвитку людей, щоб вони змогли зробити доручену їм роботу.
Функціональність лідера визначається вмінням знаходити і координувати ті кошти та ресурси для досягнення мети, сукупність яких здатна задовольнити інтереси найближчій соціальної групи. Функції лідерства нерозривно пов’язані між собою, безперервно розвиваються і знаходяться під впливом зовнішнього середовища організації та багатьох інших факторів. Розвиток даних функцій обумовлюється впливом об’єктивних вимог і призводить до зміни змісту кожної функції в певних 
Планування

Соціальна

Організація

Функції лідера громади

Управління

Контроль

умовах існування. Лідер громади виконує такі функції (рис. 2.3).
Рис. 2.3. Функції лідера громади
Джерело: авторська розробка

На нашу думку, одним з найбільших людських прагнень є прагнення змінити життя інших людей. Людина має внутрішню потребу, бути частиною чогось більшого, ніж вона сама, кожній людині важливо знати, що вона щось означає для інших, що вона комусь потрібна. Справжній лідер завжди прагне підтримувати в громаді загальний піднесений настрій, демонструючи їм, що їхня праця наближає громадську організацію до усвідомленої і прийнятої всіма мети. 
Узагальнюючи вище сказане, можна зазначити, що такі лідери створюють причини, які спонукають громаду до самоорганізації.
Довіра є важливою складовою лідерства. Однією з причин чому лідер громади створює і зміцнює довіру до себе є те, що він досягає результатів, причому постійно діє порядно, чесно і в манері, яка показує реальну особисту зацікавленість громадою [11, с. 14; 27, с. 154; 29, с. 101; 32, с. 71].
Незважаючи на всю свою зайнятість, лідер громади завжди повинен знаходити час, щоб проявляти справжню турботу за своєю громадою.
Найбільше громада потребує такого лідера, який би цінував їх і дбав про них [26, с. 74; 35, с. 137].
За нашими дослідженнями, є лідери громад, які вважають, що хороший лідер це той, хто багато говорить. Однак справжній лідер громади знає, що будь-який громадянин хоче, щоб його зрозуміли, а також не тільки мати право голосу, а щоб до його голосу ще й прислухалися.
На нашу думку, справжнім лідером громади – не можна стати за нагороду, або в результаті призначення. Воно виходить тільки від впливу, а вплив не можна отримати за чиїмось розпорядженням. Його потрібно заробити. 
На нашу думку, мотивація лідера – це комплекс внутрішніх і зовнішніх рушійних сил, які викликають бажання людини до діяльності, визначають поведінку, форми діяльності, надають цій діяльності спрямованості, орієнтованої на досягнення особистих цілей і цілей громади.
За нашими дослідженнями, існує тісний взаємозв’язок між мотивацією лідера та членами громади, а саме замість того щоб постійно приказувати своїй громаді рухатися до наміченої мети, їх потрібно просто зацікавити. Якщо у громади немає такого інтереса, то лише тому, що лідер не зміг їх зацікавити. Лідер громади здатний встановити взаємозв’язок між задоволенням потреб своєї громади з їх повсякденною працею та з їх кінцевою метою.
Нами проведено анкетування серед лідерів і членів громади Полтавської області (Кобеляцький район: с. Ганжівка ОГ “Ганжівка”, с. Озера ОГ “Джерело”, с. Канави ОГ “Лідер”; Полтавський район: с. Чорноглазівка ОГ “Світло надії”, с. Головач ОГ “Добробут”, с. Жуки ОГ “Злагода”, с. Мачухи ОГ “Успіх”; Чутівський район: с. Кочубеївка ОГ “Спільна думка”, с. Нова Кочубеївка ОГ “Спільна думка”, с. Василівка ОГ “Довіра і єдність”, с. Філенкове ОГ “Джерело надії”; Котелевский район: с. Милорадове ОГ “ Світанок”, с. Козлівщина ОГ “Промінь”, с. Велика Рублівка ОГ “Рублівка”; Семенівський район: с. Степанівка ОГ “Граніт-09”, с. Устимівка ОГ “Устимівка-центр”, с. Оболонь ОГ “Нова Оболонь”, с. Вербки ОГ “Вербки”, с. Веселий Поділ ОГ “Веселоподільська”, с. Погребняки ОГ “Мрія”; Лохвицький район: с. Лука ОГ “Водограй”, с. Яшники ОГ “Надія”, с. Луценки ОГ “Нептун”, с. Бодаква ОГ “Джерело”; Гадяцький район: с. Великі Будища ОГ “Надія”, с. Хитці ОГ “Відродження”, с. Сари ОГ “Село – мій дім”, с. Сватки ОГ “Успіх”; Зіньківський район: с. Лютеньські Будища ОГ “Від мрій до дій”, с. Бобрівник ОГ “Турбота”, с. Проценки ОГ “Тепло і затишок”, Опішня ОГ “Тепло і затишок”; Козельщинський район: с. Нова Галещина ОГ “Спадщина”, с. Лутовинівка ОГ “Лутонівська вода”, с. Говтва ОГ “Говтва”; Котелевський район: с. Велика Рублівка ОГ “Рублівка”, с. Терни та Микілка ОГ “Надія, Віра, Любов”) та проведено аналіз чинників, які впливають на рівень мотивації лідера громади. 
Нами запропоновано в анкеті п’ять мотивів, серед яких кожен лідер громад обрав один найважливіший для себе варіант (рис. 2.4).
Опитано 37 респондентів.

Рис. 2.4. Структура мотиваційних чинників лідера громади, %
Джерело: розроблено автором

На основі аналізу визначено, що для лідерів громад важливими мотиваційними чинниками є: потреба у самовдосконаленні, у досягненні поставленої мети. Ця потреба проявляється у піклуванні про успішне завершення розпочатої справи, постійному самовдосконаленні, подоланні перешкод, пов’язана зі значною мотивацією діяльності – 13 осіб (33,33 %); підвищення власної самооцінки шляхом пошуку і розвитку саме в тій сфері діяльності, де він зможе продемонструвати власну гідність та компетенцію – 11 осіб (28,21 %); потреба у належності до певного соціуму (афілізації), пошук схвальної оцінки своїх вчинків. Виражається у потребі в дружніх та доброзичливих стосунках із групою членів громади – 7 осіб (17,95 %); набуття вищого соціального статусу – 5 осіб (12,82 %); прагнення до свободи власного вибору, можливості самостійного прийняття рішень та здійснювати контроль щодо їх впровадження – 3 особи (7,69 %).
Нами запропоновано в анкеті п’ять мотивів, серед яких кожен член громади обрав один найважливіший для себе варіант (рис. 2.5).
Опитано 219 респондентів.

Рис. 2.5. Структура мотиваційних чинників членів громади, %
Джерело: розроблено автором

На основі аналізу було виявлено, що для членів громад найважливішими мотиваційними чинниками є: слідування визначеним теми цілям громад (економічним, ідеологічним, соціокультурним, екологічним, тощо) – 71 особа (32,42 %);побудова соціальної інституції з певною ієрархією для ефективного управління діяльності громади – 57 осіб (26,03 %); прозорість (відкритість) – забезпечити можливості взаємодії членів громади з її органами управління – 49 осіб (22,37 %); інформування та координація діяльності окремих членів для досягнення загальної мети громади – 24 особи (10,96 %); самореалізація – забезпечення відповідності діяльності громади потребам окремим членам даної громади – 18 осіб (8,22 %).
Нами запропоновано в анкеті п’ять критеріїв якостей лідера громади, серед яких кожен член громади обрав один найважливіший для себе варіант (рис. 2.6).
Опитано 219 респондентів.

Рис. 2.6. Структура критеріїв якості лідера громади, %
Джерело: розроблено автором

На основі аналізу визначено критерії якостей лідера громади, які вбачають члени громади: професіонал – управлінець – 64 особи (29,22 %); прагнення допомогти іншим – 51 особа (23,29 %); чесність, порядність, принциповість – 43 особи (19,63 %); наявність певного соціального статусу, впливових зв’язків – 37 осіб (16,89 %); причетність до певного ідеологічного напряму – 24 особи (10,96 %).
За результатами нашого дослідження, нами було визначено якості лідера громади, серед яких передусім ми виділяємо (рис. 2.7).

Приймати на себе відповідальність

Робити свою роботу якнайкраще

Робити більше, ніж від вас очікують

Сприяти розвитку лідерства серед усіх членів громади

Вміти дивитися на речі очима всіх членів громади

Рости разом з іншими членами громади

З мудрістю ставитися до кожного члена своєї громади

Ініціювати і брати на себе відповідальність за зростання громади

Розвивати відповідальність членів громади за результати, починаючи з самого себе

Формулювати цілі громади і дотримуватися їх

Знати, що сприяє високим результатам, і застосовувати знання на практиці

Доносити до кожного члена громади стратегію діяльності та уявлення про результат її досягнення

Стати “чинником змін” в громаді, вміти розпоряджатися часом

Приймати рішення, що сприяютимуть позитивним змінам

Віддавати пріоритет особистісному розвитку членів громади

Бути зразком для членів громади

Бути здатним залучати інших успішних лідерів для роботи над досягненням спільної мети

Створювати навколо себе “внутрішнє коло” лідерів, чия діяльність доповнює вашу

Якості – лідера громади

Рис. 2.7. Реалізація лідерського потенціалу лідера громади
Джерело: авторська розробка

Таким чином, розвиток громади багато в чому визначається рівнем участі громадян у вирішенні соціальних проблем. Головним і найбільш дієвим методом вирішення проблем успішної діяльності у будь-якій сфері діяльності виступає розвиток лідерства. Розвиток ефективного лідерства має реалізовуватися за схемою: лідерство індивідуальне, лідерство групи людей та лідерство громади.

ВИСНОВКИ

На основі проведених теоретичних досліджень та розробки практичних рекомендацій щодо реалізації лідерського потенціалу громадян у процесі функціонування органів самоорганізації населення можна зробити такі узагальнюючі висновки:
1. Успішність самоорганізації будь-якої громади залежить від динамічного та ефективного лідерства. Лідерство в громаді є складним процесом, який потребує високого рівня взаємовідносин між всіма членами громади. Також передбачає наявність в громаді послідовників та помічників в досягненні визначеної мети. Лідер громади будує відносини з членами громади на довірі, мотивуючи та надихаючи їх, ставлячи довіру в основу спільної діяльності. Лідер громади мотивує послідовників і контролює рішення поставлених завдань. 
2. Лідером громади стає та людина, чиї підлеглі отримують можливість професійної та особистісної самореалізації і відчувають задоволення від виконаної роботи. За таким лідером хочеться слідувати, йому хочеться допомагати.
4. Проведено анкетування серед лідерів і членів громади Полтавської області. В результаті опрацювання анкети найважливішим для 13 осіб з 37 опитаних виявився мотив – потреба у самовдосконаленні, у досягненні поставленої мети. Ця потреба проявляється у піклуванні про успішне завершення розпочатої справи, постійному самовдосконаленні, подоланні перешкод, пов’язана зі значною мотивацією діяльності.
5. Проведено анкетування серед членів громад. На першому місці виявився мотив: слідування визначеним теми цілям громад, і так вважає 71 особа з 219 опитаних, і лише для 18 самореалізація – забезпечення відповідності діяльності громади потребам окремим членам даної громади. 
6. Проведено соціологічне опитування серед членів громади, щодо визначення критеріїв якостей лідера громади. Пріоритети серед 219 респондентів поділилися так: 64 члени громад вважають професіонал –управлінець, і лише 24 члени громади віддали свій голос за причетність до певного ідеологічного напряму.
7. Запропоновано основні підходи щодо лідерського потенціалу лідера громади, а саме: приймати на себе відповідальність; вміти дивитися на речі очима всіх членів громади; з мудрістю ставитися до кожного члена своєї громади; формулювати цілі громади і дотримуватися їх; розвивати відповідальність членів громади за результатами; доносити до кожного члена громади стратегію діяльності та уявлення про результат її досягнення; усвідомлювати, що ваш головний капітал – це громада.

СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ

1. Адаір Д. Психологія лідерства / Д. Адаір. – М.: Ексмо, 2005. – 327 с.
2. Бендер П. Лідерство зсередини / П. Бендер, Е. Хеллман. – Мн.: Попурі, 2005. – 218 с.
3. Buckingham М. Standout: the groundbreaking new strengths assessment from the leader of the strengths revolution / Marcus Buckingham. – Thomas Nelson, 2011. – 240 р.
4. Blanchard K. Great leaders grow: becoming a leader for life / Ken Blanchard, Mark Miller. – Berrett-Koehler Publishers, 2012. – 144 р.
5. Блондель Ж. Политическое лидерство. Психология и психоанализ власти / Ж. Блондель. – Самара: Бахрах, 1999. – 183 с.
6. Watkins M. The first 90 days, updated and expanded: critical success strategies for new leaders at all levels / Michael Watkins. – Harvard Business Review Press, 2013. – 304 p.
7. Wiseman L. Multipliers how the best leaders make everyone smarter / Liz Wiseman, Greg Mckeown, Elizabeth Wiseman. – HarperBusiness, 2010. – 288 p.
8. Волохова І. С. Проблеми розвитку фінансової діяльності органів самоорганізації населення / І. С. Волохова // Актуальні проблеми економіки. – 2012. – № 9. – С. 169 – 179.
9. Dungy T. The mentor leader: secrets to building people and teams that win consistently / Tony Dungy, Jim Caldwell, Nathan Whitaker. – Tyndale House Publishers, 2010. – 230 p.
10. Джуліані Р. Лідерство / Р. Джуліані. – М.: Мірамакс, 2002. – 408 с.
11. Дранник В. А. Лідерство як засіб вдосконалення процесу управління в трудовому колективі / В. А. Дранник // Вісник Національного технічного університету України “Київський політехнічний інститут”. – 2012. – № 3. – С. 10 – 15.
12. Зубкова М. О. Аналіз зв’язку понять “організатор”, “керівник”, “лідер” у науковій літературі / М. О. Зубкова // Педагогіка та психологія . – 2012. – № 42. – С. 45 – 55. 
13. Ільяшенко В. А. Механізми розвитку місцевого самоврядування в Україні / В. А. Ільяшенко // Держава та регіони. – 2011. – № 3. – С. 97 – 102.
14. Калабін А. Команда лідера – його найближче коло / А. Калабін. – К.: Київський капіталіст. – 2004. – № 9. – 12 с.
15. Карпець Ю. В. Інститут лідерства як механізм впливу в політико-владних відносинах / Ю. В. Карпець // Актуальні проблеми політики. – 2013. – № 49. – С. 149 – 159.
16. Карпінський Б. Формування і розвиток лідерських основ в умовах глобальних фінансових викликів / Б. Карпінський, Ю. Стеблецька // Науковий вісник НЛТУ України. – 2010. – № 20. – С. 327 – 335.
17. Козлова Л. В. Місцеве самоврядування як фактор соціально-економічного розвитку регіону / Л. В. Козлова // Актуальні проблеми економіки. – 2012. – № 8. – С. 231 – 237.
18. Козловська С. Г. Емоційна компетентність та лідерство / С. Г. Козловська, Г. І. Падурець, І. Б. Чудаєва // Вісник Східноєвропейського університету економіки і менеджменту. Серія.: Економіка і менеджмент. – 2013. – № 1. – С. 130 – 140.
19. Колесніченко Г. Л. Політичне лідерство: психологічний аспект / Г. Л. Колесніченко // Наукові праці Чорноморського державного університету імені Петра Могили. Серія.: Політологія. – 2010. – Т. 131, №. 118. – С. 127 –130.
20. Колпаков В. Лидерство – фактор общественного развития / В. Колпаков, О. Анисимов // Персонал. – 2005. – № 9. –  С. 66 – 73.
21. Конституція України: Закон України від 28.06.1996 р. № 254 к/96-ВР [Електронний ресурс] – Режим доступу : http://www. rada.gov.ua.
22. Kouzes J. The truth about leadership: the no-fads, heart-of-the-matter facts you need to know / Jim Kouzes, Barry Posner. – Jossey-Bass, 2010. – 224 р.
23. Куйбіда В. С. Організаційно-правові аспекти місцевого самоврядування в Україні: [навч. посіб.] / Василь Степанович Куйбіда. – К.: Ун-т “Україна”, 2011. – 158 с.
24. Мамонова В. В. Особливості місцевого самоврядування в Україні: сучасні реалії та перспективи / В. В. Мамонова // Державна політика щодо місцевого самоврядування: стан, проблеми та перспективи. – 2010. – С. 100 – 101.
25. Maxwell J. C. The 15 invaluable laws of growth / John Calvin Maxwell. – Center Street, 2012. – 347 p.
26. Mohler A. The conviction to lead: 25 principles for leadership that matters / Albert Mohler. – Bethany House Publishers, 2012. – 224 p.
27. Heifetz R. The practice of adaptive leadership: tools and tactics for changing your organization and the world / Ronald Heifetz, Alexander Grashow, Marty Linsky. – Harvard Business Review Press, 2009. – 352 р.
28. Наулік Н. С. Місцеве самоврядування і управління в зарубіжних країнах / Н. С. Наулік // Юридичний вісник Національного авіаційного університету. – 2010. – № 3. – С. 69 – 73.
29. Новаченко Т. В. Сучасна сутність керівника-лідера в контексті його авторитету / Т. В. Новаченко // Право та державне управління. – 2013. – № 2. – С. 98 – 102. 
30. Перегуда Є.В. Політологія: [навч. посіб. для студ. вищ. навч. закл.] / Є.В. Перегуда, В.Ф. Панібудьласка, В.Л. Семко, Н.І. Рижко, С.Д. Місержи, В.Л. Стеценко, В.Л. Згурська, В.П. Третяк. – К.: КНУБА, 2011. – 216 с. 
31. Пірен М. І. Лідерство: сутність та реалізація в українському суспільстві: [навч. посіб. для студ. вищ. навч. закл.] / Марія Іванівна Пірен. – К.: Університет “Україна”, 2012. – 231 с.
32. Osborne L. Sticky teams: keeping your leadership team and staff on the same page / Larry Osborne. – Zondervan, 2010. – 224 p.
33. Про місцеве самоврядування в Україні: Закон України від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР [Електронний ресурс] – Режим доступу : http://www. rada.gov.ua.
34. Про органи самоорганізації населення: Закон України від 11 липня 2001 р. № 2625-3 [Електронний ресурс] – Режим доступу: http://www. rada.gov.ua.
35. Rath T. Strengths based leadership: great leaders, teams, and why people follow / Tom Rath, Barry Conchie. – Gallup Press, 2009. – 266 p.
36. Русанова С. Ю. Становлення та розвиток наукових знань про місцеве самоврядування: теоретико-правовий аспект / С. Ю. Русанова // Юридичний вісник Національного авіаційного університету. – 2010. – № 3. – С. 82 – 86.
37. Саах Д. Посібник з впровадження Проекту ЄС/ПРООН “Місцевий розвиток, орієнтований на громаду” / Д. Саах. – Київ: ПРООН, 2011. –174 с.
38. Савчин М. В. Психологія відповідальної поведінки: Монографія / М. В. Савчин / Івано-Франківськ: Місто НВ. – 2008. – С. 197.
39. Sinek S. Start with why: how great leaders inspire everyone to take action / Simon Sinek. – Portfolio Hardcover, 2009. – 256 p.
40. Scott S. Fierce leadership: a bold alternative to the worst “best” practices of business today / Susan Scott. – Crown Business, 2009. – 336 р.
41. Старовойтова Г. М. Специфіка й особливості становлення та формування харизматичного лідерства / Г. М. Старовойтова // Вісник Донецького національного університету економіки і торгівлі ім. Михайла Туган-Барановського. Сер.: Гуманітарні науки . – 2013. – №2. – С. 59 – 65.
42. Тереняк Л. В. Місце самоорганізації населення в управлінні сільськими територіями / Л. В. Тереняк // Вісник Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва. – 2013. – № 4. – С. 121 – 128.
43. Толкованов В. Українським реформам потрібні лідери. І ми їх готуємо / В. Толкованов // Місцеве самоврядування та регіональний розвиток в Україні. – 2013. – № 2. – С. 45 – 47.
44. Юрковська Л. Г. Класифікація органів самоорганізації населення в Україні / Л. Г. Юрковська // Науковий вісник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. – 2011. – № 3. – С. 79 – 91.